Takzvané ropné šoky, tedy růst cen nafty po energetické krizi v 70. letech 20. století vedl k opětovnému přehodnocení elektrické trakce a jejího významu pro městskou dopravu. Na základě vládních nařízení z roku 1979 se začalo se zpracováním studií o přestavbě tramvajové sítě Ostravy na systém rychlé tramvaje s podpovrchovou variantou a s doplňkovou trolejbusovou dopravou. Studie doporučovaly využití stávajících tratí a jejich protažení do oblastí s dynamickou bytovou výstavbou, tj. především na území tzv. Jižního města a VII. a VIII. porubského obvodu. V průběhu 80. let 20. století byla část těchto tratí realizována. V roce 1985 byla tramvajová trať z Hrabůvky prodloužena na Dubinu. Dopravu do Zábřehu a Výškovic od roku 1987 značně urychlila spojka po Výškovické ulici. První etapou výstavby tramvajové trati podél Místecké ulice bylo zprovoznění trati linky 18 v roce 1981 vedoucí přes vítkovické nádraží.
V okrajových částech Ostravy došlo v roce 1982 ke zrušení tramvajové tratě do Hlučína pro celkovou zchátralost, trať do Kyjovic naopak svému zrušení unikla a jako trať s výraznou rekreační hodnotou začala být v 80. letech 20. století postupně obnovována.